‫אני לא מאמין.‬
‫חרב הקומה היא פריט קדוש של כת המיודה,‬
‫ובגללה הוא נפגש עם אבא.‬
‫מהר, תמשיך לקרוא!‬
‫טוב.‬
‫מתחילה להיות לי תחושה רעה לגבי זה.‬
‫אני לא יודע מה אבא של סוגורו‬ ‫רוצה ממני, אבל...‬
‫רין...‬
‫יוקיו! תמשיך לקרוא את המכתב.‬
‫זה המקדש הקודם של כת המיודה.‬
‫אולם גומה נמצא מאחור. כדאי שנמהר.‬
‫כן.‬
‫אבל האם באמת יהיה בטוח שם?‬
‫מקדש פוקובו-ג׳י נבנה‬ ‫מסביב לאולם גומה כדי להגן עליו.‬
‫אני מניח שהעין הימנית‬ ‫במקור הוחזקה שם.‬
‫הדבר הכי חכם לעשות‬ ‫זה להחזיר אותה למקום המקורי שלה.‬
‫עבר זמן מאז שבאתי להרים האלה.‬
‫שבע, שמונה, תשע, עשר.‬
‫רק רגע, קופים!‬
‫הנה היא באה. רוץ!‬
‫זה מעלה בי זכרונות...‬
‫ממושי!‬
‫אל תתקרבי למקום הזה.‬
‫אוי לא.‬
‫אז כאן את מתחבאת, ממושי.‬
‫אבא שלך דאג לך מאוד.‬
‫עכשיו בואי נלך הביתה.‬
‫גברת הוג׳ו.‬
‫זה אולם גומה?‬
‫כן.‬
‫פעם זה היה מקום קדוש‬ ‫אליו רק הכוהן הראשי היה רשאי להיכנס.‬
‫אם אעשה זאת,‬
‫אני בספק אם האחרים אי פעם יסלחו לי.‬
‫אבל עכשיו זו רק קליפה ריקה,‬ ‫בלי אדון או פריט קדוש‬
‫הלהבה הקדושה של מקדש הגומה בוערת.‬
‫בטוח יש פה דלת מוסתרת איפשהו.‬
‫בואי נחפש אותה.‬ ‫-בסדר.‬
‫עד שהאדון...‬
‫עד שטטסומה סוגורו‬ ‫יוכיח שהוא ראוי לאמון שלי,‬
‫אני חייבת לעשות את זה.‬
‫- פרק שש -‬
‫חרב הקומה, חרב שדים, עברה בירושה‬ ‫כשריד קדוש של כת המיו דרני.‬
‫היא ידועה גם בשם קוריקרה.‬
‫נאמר שפוקקו, מייסד כת המיודה,‬
‫זימן שד אש בשם קרורה לחרב הזו,‬
‫והשתמש בלהבות שלו לחסל את המלך הטמא.‬
‫מאז, המיודה העבירו בירושה‬ ‫את החרב בתור הפריט הקדוש שלהם,‬
‫החביאו את העין הימנית,‬
‫והיה להם כלל נוקשה‬ ‫לגבי הימנעות משאר העולם החילוני.‬
‫ואז, כאילו כדי ללגלג על כל זה,‬ ‫הוא הופיע בפניי.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫זה הפריט הקדוש של המיודה!‬
‫תפסיק לקשקש! אני יודע, קירח!‬
‫בכל אופן, הדבר הזה ריק, נכון?‬
‫איך אתה מעז לדבר על דברים שאתה לא מבין?‬
‫יאוזו!‬
‫כמה זמן אתה מתכוון לחלל לנו‬ ‫את הפריט הקדוש שלנו, גנב?‬
‫תפסת אותו, יאוזו?‬
‫כל הכבוד ליאוזו!‬
‫לא, זה לא הייתי אני...‬
‫המטורף הזה היה פצוע קשה כל הזמן הזה!‬
‫מה?‬
‫אני המום שהוא בכלל יכול לזוז‬ ‫עם הפציעות האלה.‬
‫מי זה הבחור הזה?‬
‫מה נעשה איתו, האדון טטסומה?‬
‫אתה ער?‬
‫מסדר הצלב האמיתי, סניף יפן.‬
‫מגרש שדים בדרגה בכירה ראשונה,‬ ‫שירו פוג׳ימוטו.‬
‫איפה אני?‬
‫פודובוג׳י, קונגו שינזן.‬
‫התמוטטת לפתע.‬
‫לא יכולנו להשאיר אותך ככה,‬ ‫אז הבאנו אותך למקדש.‬
‫אתה רציני?‬
‫היית צריך להשאיר אותי איפה שאני.‬
‫אתה רכרוכי חסר תקנה.‬
‫יש לך אש?‬
‫היי, מה אתה...‬
‫זה יכול לחכות, פוג׳ימוטו.‬
‫מה אתה יודע על הפריט הקדוש...‬ ‫על הקוריקרה?‬
‫למה אתה רוצה לקחת אותה?‬
‫מאיפה אני יודע?‬ ‫אני רק באתי הנה בפקודת הבוס.‬
‫אבל אני חושב שהם ישתמשו בה כדי להרוג ילד.‬
‫להרוג ילד?‬
‫הוא אמר את זה מבלי להניד עפעף.‬
‫אם אתה יכול לזוז,‬ ‫אני חייב לבקש ממך לעזוב מיד!‬
‫לא משנה מה הסיבה,‬ ‫אני לא יכול לטפל ברוצח ילדים!‬
‫אל תדאג, אעזוב מיד אחרי שאקבל‬ ‫את חרב הקומה!‬
‫עוד לא ירדת מזה?‬
‫אין לך אפילו מושג‬ ‫איפה בפודובוג׳י היא נמצאת.‬
‫זה לא עניין גדול. אני פשוט צריך לפרוץ‬ ‫לכל המקדשים שלכם עד שאמצא אותה.‬
‫לא, סביר להניח שאין זמן לזה.‬ ‫יהיה מהר יותר אם אשאל אותך.‬
‫אז תגיד לי, איפה החרב?‬
‫הגבר הזה...‬
‫באמת? אתה תילחם נגדי עם זה?‬
‫רעיון רע.‬
‫היי, חכה.‬
‫לאן אתה...‬
‫לא, זה... אל תלך לשם!‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫תפסיק!‬
‫מה אתה חושב שאתה עושה?‬
‫תשתקו! תפסיקו את הפארסה הזו מיד!‬
‫אתה! אתה יודע מה עשית?‬
‫אם נפסיק לתקשר עם הבודהה,‬ ‫הוא יעזוב אותנו וייקח מאתנו את הכוח שלו.‬
‫אז תן לי לשאול אותך...‬ ‫כל התפילות שלך עזרו לאנשים האלה?‬
‫פחדן שמשחק אותה קדוש.‬
‫אתה מסוג האנשים שאני הכי שונא!‬
‫תפילה לא תעזור להם!‬
‫אתה צריך להקיז את רעלי המיאזמה‬ ‫מהגופות שלהם תיכף ומיד!‬
‫אתה יכול להציל אותם?‬
‫כן, אני יכול להציל אותם, אני חושב.‬
‫אתה! תביא לי צנון, בצל,‬ ‫ולריאן, קלמוס, מלח...‬
‫וכמה פלפלים חריפים.‬
‫מה?‬
‫כמו כן, וזלין, שעווה או שומן.‬
‫טוב.‬
‫זה באמת יציל אותם?‬
‫אל תגרום לי לחזור על עצמי.‬
‫לך תחמם מים. כמו כן...‬
‫אני זקוק למצת.‬
‫אם זה...‬
‫אם זה באמת יעזור להם...‬
‫אז מה יש אנחנו...‬
‫טורקו...‬
‫טטסומה, אני...‬
‫טו...‬
‫טורקו!‬
‫טטסומה!‬
‫באמת האמנתי שאני גמורה.‬
‫באמת אהיה מסוגלת ללדת את התינוק הזה?‬
‫ברור שכן.‬
‫תודה לאל... איזו הקלה.‬
‫תודה, פוג׳ימוטו.‬
‫כשבאת לגנוב את החרב,‬ ‫חשבתי שאתה איזה מין פושטק.‬
‫אבל טעיתי לגביך.‬ ‫-מה?‬
‫זה דבר אחד וזה משהו אחר.‬
‫תביא לי את החרב.‬
‫הצלתי את כל הנפשות האלה.‬
‫אפילו לימדתי אותך איך לטפל בזה.‬
‫אני חושב שמגיע לי משהו עבור מה שעשיתי, לא?‬
‫טטסומה.‬
‫לכי תנוחי קצת, בסדר?‬
‫חשבתי שאתה איש טוב.‬
‫אתה באמת מסוג האנשים שאני הכי שונא.‬
‫תאמין לי שאני לא בן אדם טוב.‬
‫אם לא תספר לי, אמצא אותה לבד.‬
‫אתה לעולם לא תגיע לשום מקום‬ ‫אם אתה מפחד ללכלך את הידיים שלך.‬
‫אבא!‬
‫זה הוא!‬
‫תפסו אותו!‬
‫מה אתה...‬
‫הוא מנסה לברוח. תרדפו אחריו.‬
‫אל תתנו לפושטק הזה‬ ‫לצאת מההר הזה בחיים.‬
‫אבא, מה אתה עושה? האיש הזה...‬
‫טטסומה! אל תחשוב שלא תיענש על זה.‬
‫מגרש שדים ממסדר הצלב האמיתי?‬
‫נתת לרוע הזה להיכנס למקדש שלנו‬ ‫ונתת לו לבצע את הקסמים העלובים שלהם...‬
‫לא! אבא, האיש הזה הציל חיים רבים.‬
‫הוא הציל את כולם... הוא הציל את טורקו.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אנחנו חייבים להרוג אנשים זרים‬ ‫שמגלים על חרב הקומה ואת סודות המיודה.‬
‫באחריותי להגן על המיודה.‬
‫אבא, אתה מגן על החוקים של המיודה.‬
‫אני...‬
‫אני לא כמוך.‬
‫טטסומה! לאן אתה הולך?‬
‫הוא הלך לשם.‬ ‫-אל תיתן לו לברוח.‬
‫לעזאזל! הם עקשנים.‬
‫נפתחו לי הפצעים, לעזאזל.‬
‫פוג׳ימוטו!‬
‫טטסומה!‬
‫קח את זה.‬
‫חרב הקומה?‬
‫אראה לך מאיפה לברוח. בוא אחריי.‬
‫היי, רק רגע.‬
‫מה זה? אתה בטוח לגבי זה?‬
‫זה בסדר. ידעתי כל הזמן.‬
‫כשהייתי ילד, פעם שלפתי את החרב הזו בסוד.‬
‫רציתי לראות את הקרורה.‬
‫אבל שום דבר לא יצא ממנה.‬ ‫לא קרורה, לא להבות. שום דבר.‬
‫החרב ריקה. ידעתי כל השנים האלה.‬
‫נמאס לי להתפלל לחרב ריקה.‬
‫סוף סוף מצאתי את הרצון להילחם.‬
‫הודות לך.‬
‫אהרוג עם זה את הילד, אתה יודע?‬
‫לא, אני יודע שאתה לא.‬
‫אני יודע זאת.‬
‫אתה באמת רכרוכי חסר תקנה.‬
‫השביל מוביל לפה.‬
‫תמשיך לרוץ בכיוון הזה.‬ ‫ואז נהיה תיקו.‬
‫לא.‬
‫ואז נהיה חברים.‬
‫לשם.‬
‫הו, לא. הוא קפץ.‬ ‫-הוא למטה. תתפסו אותו.‬
‫כאן נגמר הסיפור עליי ועל האב פוג׳ימוטו.‬
‫כעבור מספר חודשים,‬ ‫התרחש הלילה הכחול,‬
‫ואבא שלי גילה לי את הסוד של כת המיודה‬ ‫בנשימתו האחרונה.‬
‫הסוד אכן היה מחריד.‬
‫אז כאן הוא הוחבא. בואי ננסה לרדת.‬
‫זו דלת.‬
‫לא היה לי מושג שהיה פה חדר מוחבא‬ ‫מתחת לאולם גומה...‬
‫תני לי את העין הימנית.‬
‫אבל אמרת שאם תסחוב את שתיהן‬ ‫זה יסכן את חייך.‬
‫כמעט הגענו. חוץ מזה, אני דואג לך.‬
‫אני מתחיל להתחרט‬
‫שהניחושים שלי‬ ‫אולי הכניסו את התלמידה היקרה שלי לצרות.‬
‫כשאני חושב על ההשלכות שיהיו לך...‬
‫את מתחרטת?‬
‫לא, אדוני.‬
‫אני היחידה שיכולה להגן על כולם עכשיו.‬
‫את באמת ילדה טובה.‬
‫בואי נפתח את זה.‬
‫מה זה?‬
‫זה המלך הטמא.‬
‫מה?‬
‫בשנת 1858,‬
‫פוקקו, המייסד שלכם,‬
‫עשה עסקה עם חרב השד קוריקרה‬ ‫בה שכן שד האש קרורה.‬
‫הוא נלחם נגד המלך הטמא אבל נכשל.‬
‫בסוף הוא הצליח לנצח את המלך הטמא‬ ‫בכך שהוציא לו את העיניים והחביא אותן.‬
‫בזמנו קרורה יצא מהקוריקרה.‬
‫זו האמת על כת המיודה.‬
‫זה הסוד האפל של כת המיודה.‬
‫זה המלך הטמא?‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫אתה אומר שהוא שוכן פה כבר 150 שנים?‬
‫אבל אז, העין הימנית והעין השמאלית...‬
‫נכון.‬
‫אם העין הימנית והעין השמאלית‬ ‫יחזרו למלך הטמא המיובש,‬
‫הוא יחזור לקדמותו.‬
‫מר טודו, מה אתה זומם?‬
‫הו, גברת הוג׳ו.‬
‫את התלמידה היקרה שלי‬ ‫וזה מאוד מעציב אותי לומר זאת.‬
‫אבל אין לי עוד צורך בך.‬
‫תראו, תראו...‬
‫אדון?‬
‫ממושי!‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אחזיר אותך לאבא שלך בשלום.‬
‫המלך הטמא הוא סרטן‬ ‫שמשחית כל מה שהוא נוגע בו.‬
‫זה נגמר כאן!‬ ‫לא ארשה לו להדביק דורות נוספים.‬
‫אגן על כולם.‬
‫אדון!‬
‫כל מי שינסה לעצור את זה,‬
‫יצטרך להתמודד עם טטסומה סוגורו,‬ ‫הכוהן הראשי ה-17 של כת המיודה.‬
‫אבא, אתה שומע אותי?‬ ‫-מוקף בלהבות כחולות,‬
‫למדתי את כל הסודות‬ ‫שהועברו בין הכוהנים הראשיים של המיודה.‬
‫אל תמות, אבא.‬
‫שמי קרורה.‬
‫אני משרת את הכוהנים הראשיים‬ ‫של המיו דהרני.‬
‫אתה צאצא של המייסד, פוקקו?‬
‫תוכיח לי בדמך.‬
‫אני טטסומה סוגורו!‬
‫אני צאצא של פוקקו!‬
‫אתה אכן צאצא של פוקקו.‬
‫על כן אשרת אותך, טטסומה סוגורו.‬
‫הכוהנים הראשיים העסיקו את קרורה‬ ‫במשך דורות.‬
‫בתמורה למה?‬
‫אני רוצה סודות.‬
‫הקיום שלי והמטרה לשמה אני משרת אותך,‬
‫הכול חייב להישמר בסוד.‬
‫זה התשלום שלך?‬
‫ליתר דיוק,‬
‫אני ניזון מהשקרים ומחוסר האמון‬ ‫שנובעים משמירת סודות.‬
‫בתמורה לסודות האלה,‬ ‫אתן לך את הלהבות שלי להביס את האויב שלכם.‬
‫האויב שלנו?‬
‫המלך הטמא.‬
‫השריד ששוכן מתחת למקדש הזה‬ ‫כבר 150 שנים.‬
‫קרורה!‬
‫הגיע הזמן שתלווה לי את הכוח שלך.‬
‫אדון!‬
‫זה ההסכם שלנו. תבקש ואציית.‬
‫קרורה!‬
‫או שאקרא לך ציפור הפניקס האדומה?‬
‫יש לך בן ברית נהדר.‬
‫אויב, אני לא יודע מה אתה זומם,‬
‫אבל אי אפשר לשלוט‬ ‫במלך הטמא בכזו קלות.‬
‫תניח את שתי העיניים ותעזוב את המקום.‬
‫אני חושש שלא אוכל לעשות זאת.‬
‫זה הרגע לו חיכיתי כל השנים האלה.‬
‫להבות קרורה, חותם אוכל אש.‬
‫יש לו יכולות מדהימות.‬
‫זה בדרך כלל מה שקורה לאנשים אחוזי שד.‬
‫אם כך...‬
‫להבות קרורה, תצית את החותם.‬
‫ההתחדשות שלי לא עומדת בקצב.‬
‫אז זה הכוח של הקרורה.‬
‫ממושי!‬
‫תרשו לי להוציא את הקלף המנצח שלי.‬
‫לא!‬
‫ממושי, חכי!‬
‫תחזיקי חזק!‬
‫המלך הטמא מתעורר.‬
‫אולם גומה? למה להם לבוא לפה?‬
‫מה זה?‬
‫האדון! וממושי?‬
‫ג׳וזו?‬
‫ג׳וזו, תיזהר מהטיפות.‬
‫מה זה?‬
‫ג׳וזו, תזמון טוב.‬
‫החשיבה המהירה של יאוזו, מה? יופי, זה עוזר.‬
‫אטפל בזה. תחזיר את ממושי למשרד השדה‬ ‫ותקרא לעזרה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫מה זו המפלצת הזו?‬
‫ממושי יודעת.‬
‫היא נפצעה קשה מכך שסחבה בגופה‬ ‫את העין הימנית של המלך הטמא.‬
‫תחזיר אותה לאביה בשבילי.‬
‫מה איתך, אדון?‬ ‫-אחזיק אותו פה.‬
‫ממושי.‬
‫אדון...‬
‫תספרי הכול לכולם. אני סומך עלייך.‬
‫אני מבינה.‬
‫אדון!‬ ‫-תזוזו.‬
‫בואי, ממושי. אסחב אותך.‬
‫אדון!‬
‫הסוד שלי נחשף.‬
‫ההסכם שעשיתי עם כוהן המיודה הראשי‬ ‫הגיע לסופו.‬
‫אבל ההסכם הפרטי שלך איתי עוד תקף.‬
‫לפני שהמלך הטמא יגיע לבגרות‬ ‫וישחרר את המיאזמה,‬
‫אני חייב ללכוד אותו פה‬ ‫בעזרת חותם הלהבה המטהרת.‬
‫זה ידרוש כוח עצום.‬
‫אשתמש בלהבת ההרס.‬
‫להבת ההרס נועדה להביס את המלך הטמא.‬
‫אם תשתמש בה עכשיו,‬
‫אתה תאבד את ההזדמנות שלך‬ ‫להביס את המלך הטמא לעד.‬
‫אין ברירה אחרת.‬
‫נתחיל!‬
‫להבת הרס! חותם להבה מטהרת.‬
‫טוב, זה יחזיק אותו כלוא לזמן מה...‬
‫אני גמור.‬
‫הזהרתי אותך.‬
‫עדיין לא התפגרתי.‬
‫כל עוד אני חי, תמיד יש...‬
‫אוי לא.‬
‫אני מרגיש נורא לגבי מה שעשיתי לגברת הוג׳ו.‬
‫לצערי אתה גבר מסתורי.‬
‫בלתי אפשרי למצוא אותך‬ ‫כי אתה בקושי יוצא לפני השטח.‬
‫תהיתי זמן רב למה אזדקק‬ ‫כדי למשוך אותך לצאת.‬
‫הסקתי שהדרך היחידה‬ ‫היא להחיות מחדש את המלך הטמא.‬
‫הייתי משוכנע שתשתמש בקרוקרה‬ ‫כדי להמשיך לכלוא את המלך הטמא.‬
‫אבל חיכיתי שנים ליום הזה.‬
‫אתה היית המטרה שלי, טטסומה סוגורו.‬
‫או ליתר דיוק, בן הברית שלך.‬ ‫אולי זה יותר מדויק.‬
‫טטסומה!‬
‫הוא אוכל את קרורה?‬
‫מה זה האיש הזה?‬
‫הכוח שלו חזק יותר משדמיינתי.‬
‫הוא כפה על קרורה לאכלס את הגוף שלו.‬
‫בן אדם שכופה את רצונו על שד?‬
‫אף אדם לא יכול לעשות זאת.‬
‫אני מרגיש צעיר יותר...‬
‫אולי זה היתרון מכך שקיבלתי‬ ‫את הכוח של קרורה.‬
‫הוא משתגע בתוכי.‬
‫נראה שאני עוד לא יודע לשלוט בו.‬
‫אבל אתרגל לזה בקרוב.‬
‫זה מקרב אותי צעד אחד למטרה שלי.‬
‫תודה לך, טטסומה סוגורו.‬
‫חכה...‬
‫בבקשה...‬
‫אני מתחנן בפניך, אוקומורה.‬
‫אני רוצה שתשתמש בחרב הקומה‬ ‫כדי להביס את המלך הטמא.‬
‫אני מודע לכך שזו בקשה לא הגיונית וחצופה.‬
‫אבל אם...‬
‫״אם נותרה בך טיפת נדיבות בליבך,‬ ‫כפי שהיה לאביך,‬
‫אני פונה אליה.‬
‫תודה שקראת את המכתב. טטסומה סוגורו.״‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק שבע -‬
‫רין, תחזיר לי את החרב שלי.‬
‫הלהבה שלו הייתה יעילה‬ ‫נגד השדים בעבר.‬
‫שווה לנסות.‬
‫אני רוצה שתביסו את המלך הטמא.‬
‫על פי החלטת הרוב‬ ‫בישיבת הגירגורי בבית המשפט,‬
‫רין אוקומורה נידון להוצאה להורג.‬
‫זקן, למה ביקשת ממני...‬